Kerry King – From Hell I Rise (17. 05. 2024.) Izdavač: Reigning Phoenix Producent: Josh Wilbur Trajanje: 46:37 Žanr: Thrash Metal Ocena: 7 Uvod u današnju recenziju će biti nešto kraći i direktniji od uobičajenog, jer, predstavljanje Kerrya Kinga bi bilo isto kao i pisati o tome kako svinje vole blato ili kako vas vaša „rođena“ mačka ignoriše. Napomenućemo da je napisao, ili učestvovao u pisanju nekih od najboljih metal rifova svih vremena: „Hell Awaits“ , „Criminally Insane“ , „Ghosts of War“ , itd. Sa Slayerom je, ili onim što je ostalo od Slayera nakon smrti Jeffa Hannemana i odlaska Davea Lombarda, žario i palio gotovo 40 godina (1981-2019). No, kako se ta priča bližila kraju, Kerry je više puta rekao kako nema namjeru da se povuče, da nastavlja sa radom i da snima nešto što „zvuči kao Slayer, ali nije Slayer“. Uz njega je ostao svima dobro poznati Paul Bostaph, jedan od najboljih bubnjara u istoriji metala, a ostatak ekipe je popunio sa ništa manjem poznatim i ništa manje dobrim muzičarima, a to su: Mark Osegueda kao vokal (Death Angel), Phil Demmel na gitari (Machine Head, Vio-Lence) i Kyle Sanders (Hellyeah) na basu. I tako smo u maju ove godie dobili post-Slayer prvijenac, simbolično nazvan „From Hell I Rise“ . Dobijamo tačno ono što smo i zamislili, jer Kerry, bilo to dobro ili loše, drugačije i ne umije da „isporuči“ . „From Hell I Rise“ zvuči kao nastavak albuma „Repentless“ , zadnjeg Slayer albuma, sa prstohvatom „God Hates Us All“ i „World Painted Blood“ albuma. Otvara ga instrumental „Diablo“ , pjesma mrvicu kraća od dva minuta, kojom je komotno mogao da počne bilo koji od poslednja 3-4 Slayer albuma. Nakon nje ide klasična thrash razbijačina u vidu „Where I Reign“ , tako da nam je već poslije prvih 5 minuta slušanja jasno o čemu će se ovdje raditi. Mark Osegueda, očigledno, daje sve od sebe da zvuči kao Araya. Iako će se ovo svidjeti fanovima i funkcioniše na većini pjesama, ipak djeluje pomalo isforsirano. Njegov vokal se odlično uklapa u ovu muziku, ali možda bi bilo malo bolje da je pjevanje, iako zvuči odlučno, nemilosrdno i „otrovno“ išlo u nekom drugom pravcu. Ostatak albuma nastavlja „po istom tragu“ , izuzev drugog singla – „Residue“ , koja poprilično ide u groove vode, zatim bespotrebne „Tension“ i „Two Fist“ kojom je Kerry, očigledno, odao počast svojim punk uzorima, koja nije ništa specijalno i sigurno ne bi nikad bila Slayer pjesma. Jedna od loših stvari ovog albuma je činjenica da King nije odlučio, ama ni mrvicu, da izađe iz svoje zone komfora, jer je na taj način ovaj album zaista mogao da bude nešto izuzetno. Kao legenda koja odavno nema šta da dokazuje, mogao je da se ne drži Slayer formule. Sa druge strane, pravo je osvježenje čuti Demmelove solo dionice, koje unose raznovrsnost i podižu kvalitet ove ploče. Lako ih je razlikovati od klasičnog Kingovog „brljanja“ , jer koliko god znao da napiše sjajan rif – Kerry nikada nije bio stvoren za solaže. Ne možemo a da ne pomenemo i najboljeg na ovom albumu, a to je Paul Bostaph, čovjek koji je i sa 60 godina na tehničkom vrhuncu, precizan, agresivan, brz kao munja i, i dalje, posjeduje snagu koju nema velika većina bubnjara koji su duplo mlađi od njega. Produkcija je, takođe, maestralna. Za nju je zadužen iskusni Josh Wilbur, koji je radio sa bendovima kao što su Megadeth, Lamb Of God, Trivium, Gojira, Avenged Sevenfold… i tu se nema šta dodati. Sve u svemu, ovaj album ne donosi ništa novo ili revolucionarno. Ovo je klasičan, straight in your face thrash metal, kojem ćemo se vraćati s vremena na vrijeme. Takođe je napomena i dokaz zašto je Kerry King jedan od najvećih koje je metal scena vidjela. Vrlo vjerovatno da bi Slayer ovako zvučao i dalje, ali to nećemo nikada saznati. King, to svi znamo, neće pod stare dane napisati najbolju muziku u svojoj karijeri, ali je ovo jedan mali podsjetnik na ranije radove i direktan srednji prst u facu svima koji su mislili da on više nema šta da kaže. Spisak pesama: 1. Diablo 2. Where I Reign 3. Residue 4. Idle Hands 5. Trophies Of The Tyrant 6. Crusifixation 7. Tension 8. Everything I Hate About You 9. Toxic 10. Two Fists 11. Rage 12. Shrapnel 13. From Hell I Rise
POPULARNO:
- Kolinda je Donni Vekić poželjela sreću uoči meča: ‘Samo hrabro!’
- U Banjaluci sve više biciklista, brojači zabilježili 150.000 vožnji
- Na Kosovu uhapšena petorica Srba: Terete se za najgore ratne zločine
- Bach: Nema sumnje da su Khelif i Lin Yu-ting žene
- Ljepota&Zdravlje BIH | Ovi znaci zodijaka zrače energijom crne mačke
- Kriza se vratila kao bumerang, a ne vidi se rješenje za jednu od vodećih bh. izvoznih industrija
- Bh. meteorolozi: Suša se nastavlja do daljnjeg, promjena vremena donijela samo kap kiše
- Nemanja Majdov je još jednom zagrmio na sudije: “Ja dajem život za ovo, a oni meni ne daju medalju”.